STORBRITANNIEN ERKLÆRER KRIG!
BØRN EVAKUERET
Det var sommeren 1917, og der var krig i verden.
Som mange andre børn var vi tvunget til at forlade vores hjem.
Vi ville ikke, men far skulle i krig, og mor skulle passe de sårede.
Vi blev sendt ud for at bo hos vores gale onkel Albert og fætter Horace.
SANDTROLDEN
Sidste nyt! Nye eskadriller på vej mod vestfronten!
Robert! Robert, vent.
Onkel Albert henter jer på stationen.
Har han modeljagerfly som dem, far skal flyve i?
Hans søn, Horace, er på jeres alder. Måske har han nogle.
Cyril har ansvaret. I andre skal rette jer efter ham.
Du bestemmer ikke over mig! Jo, jeg gør.
Far...
Må jeg ikke nok godt komme med dig?
Hvem er den vigtigste på et togt? Det er du, piloten.
Nej, det er navigatøren. Piloten ville være fortabt uden ham.
Du skal sørge for at holde alle mand på rette kurs.
Du kan regne med mig.
Så ved du altid, hvor du kan finde mig.
Dit kompas.
Jeg kommer til at savne dig.
Nu skal du af sted.
Pas godt på dig selv. Vær en tapper pige.
Og gør nu, som onkel Albert siger.
Farvel, mor. Farvel, far!
I toget skulle Cyril rigtigt vise, hvem der bestemte.
Men jeg var ligeglad. Og jeg tænkte, at hvis jeg kringlede det rigtigt,
kunne en sommer på landet uden forældre kun betyde én ting:
Eventyr.
Men jeg anede ikke, hvor fantastisk et eventyr det skulle blive.
Robert, vent.
Hvad har jeg sagt til dig? Du skal vente på perronen.
Så lukker dørene!
Kan I se onkel Albert? Måske er han blevet forsinket.
Er I med, eller hvad?
Robert, vent på os!
Det er helt sikkert den her vej. Hvor mange gange har du sagt det?
Jeg fatter ikke, hvorfor vi ikke kunne blive hjemme.
Vi er på hemmelig mission bag fjendens linjer.
Det er meget sandsynligt, at ingen af os slipper levende fra det.
De vil angribe os i zeppelinere.
Se, der er huset!
Så er vi fremme. Det er onkel Alberts slot.
Godaften. Vi leder efter vores onkel Albert.
De fem børn. Du milde kineser!
I skulle jo først komme på fredag. Det er fredag i dag.
Er det det? Jamen vi skal have gås, og vi får gås om torsdagen.
Nå, pyt. Kom indenfor.
Tirsdag and, onsdag and, torsdag gås.
Vi må have holdt onsdag i tirsdags og mandag i søndags.
Nå, det er jo kun en enkelt dag.
Sidste år glemte vi oktober. Og det er slet ikke nemt at glemme en hel måned.
Nu skal jeg finde nogle håndklæder og fortælle jeres onkel, at I er her.
Sikke et hul. Jeg bryder mig ikke om det.
Det gør jeg. Det er gotisk, ligesom i "Rædslernes fæstning".
Det minder mig om skolen. Det må lige være noget for dig, Cyril.
Hvad er det for spektakler og spilopper? Bulder og brag!
Torden i det fjerne, varm luft møder en koldfront!
Det havde du nok ikke ventet, hvad?
Det er så dine nevøer og niecer. Umuligt. De kommer ikke før fredag.
Har jeg ikke ret, Horace? Jo, far.
Jamen det er fredag i dag. Vås. Lugt engang, det er torsdag.
Onkel, det er mig, Cyril. Du kom til min 8 års fødselsdag.
Du gav mig et abonnement på "Matematikkens verden".
Nej, Cyril var meget yngre. Det er også fem år siden.
Er det det?
Han må være på alder med dig nu. Hvordan mon han har det?
Jeg kunne spise en gås helt selv.
Hvis det er fredag, blev gåsen spist i går. I må vente til på torsdag.
Jamen gåsen er i ovnen, og det er altså fredag i dag.
Nå da... Det lader til, at torsdag er blevet glemt ligesom oktober.
Udmærket. Tak for lån.
Jeres far... Fin fyr.
Meget tapper.
Nå, jeg må nedfælde mine tanker. Der er knuder, der skal løses
til gavn for eftertiden.
Hvad er der med ham? Lad mig vise jer jeres værelser.
Nu skal jeg tage den lille. Opsedasse. I små stakler må være helt udmattede.
Hej, Horace.
Jeg må ikke tale med fremmede. Men vi er dine fætre og kusiner.
Ja, men fremmede for mig.
I morgen viser jeg jer rundt. I må komme overalt,
men atriummet er forbudt område.
Hvorfor mon?
Måske er planterne farlige, ligesom i "Djævleøens sorte rose".
Atriummet er forbudt område, fordi jeg siger det. I skal bare holde jer væk.
Det er holdt op med at småregne.
Men kun for at det så kan komme til at sile ned i tove.
Hvad siger I til en smule musik?
Jeg vidste, jeg skulle have gemt den derhjemme.
Der må være en syg kat her et sted. Jane, hjælp mig med at se efter.
Sig så undskyld. Du ved godt, det er mig, der bestemmer.
Jeg hader det her sted!
Han har bare hjemve. Spiller jeg så dårligt?
Vær nu ærlige.
"Sig så undskyld." Aldrig.
Sikke et sted.
En hel sommer? Så går jeg også fra forstanden.
Børnlille, hvad siger I til en bid frokost?
Men det er anden lørdag i måneden, og det betyder:
Andenlørdagsbestemmelser! Love, vedtægter, regulativer. Regler.
Spændingen stiger, børn. I skal drikke af salighedens bæger.
Regler. Himmelsk! Det ser da ikke så slemt ud.
Regel nummer 1: Det er forbudt at løbe på gangene.
2: Gør rent på jeres værelser fra ende til anden, side til side
og forfra og bagfra. Skrub gulv, skrub negle, skrub i seng!
Regel nummer 3: Tøjvask. Tre gange om ugen. Meget vigtigt.
Det britiske imperium er grundlagt på rene underbukser og øh...
Myntesauce. Sikke da noget vås, Horace.
4: I må aldrig gå ind i... Atriummet.
Kom så, ingen smøl, ingen slendrian. Klø på, kom i gang!
Vent! Én regel mere. Det er alfa og omega, basalt og fundamentalt:
Jeg er ved at skrive en bog. "Svære hovedbrud for børn".
Derfor skal der her i huset herske fuldstændig stilhed.
Vov ikke at vække... dragens vrede.
Sagde Martha, at vi ikke måtte gå herind,
eller at vi ikke måtte gå glip af at gå herind?
Jeg husker det ikke klart.
Vindruer.
Møg.
"Tøjvask."
De her regler er jo vanvittige.
Vi kommer aldrig igennem den liste. Ikke om så der var hundrede af os.
Hvor tror I, onkel Albert gemmer sine rigtigt store hammere?
Det er det eneste sted, vi fik forbud mod at komme. Kom ud med dig.
Det er det eneste sted... Jeg kan ikke høre, hvad du siger.
Hold så op med det pjat. Kom her.
Sagde du, at vi ikke måtte være i atriummet?
Ja, Cyril. Må vi så også komme ind?
Okay, bare I ikke rører ved noget.
Kom og se. Hvad nu?
Den er desværre låst. Er den?
Jeg gad godt vide, hvad der er derinde.
Hvis bare jeg måtte låne en hammer. Vi er gæster, ikke indbrudstyve.
Og der er sikkert en grund til, at døren er låst.
Er der nogen, der vil have vindruer?
Jeg forstår godt, Martha ikke ville have, vi gik herind. Sikke et rod.
Jane. Tak.
Grib, Cyril!
De er gode. Hvordan gjorde han det?
Pyt med det.
Lad os gå på opdagelse.
Hvor er Lammet?
Kom nu, Cyril. Det er enten det her eller tøjvask.
Her er fantastisk. Hvor mon vi ender henne?
Her er bare så mørkt. Vi vender om, hvis vi får øje på nogen kryb, ikke?
Der er en tunnel magen til i "Troldkarlens labyrint".
Det er der, Bertram den Brave møder en kæmpestor, nibenet, talende edderkop.
Hvor ulækkert. Det er jo latterligt, Anthea.
Alle ved da, at edderkopper har otte ben.
Jeg bryder mig ikke om at være her.
Måske finder vi et sunket skib. Eller en nedgravet skat.
Eller måske endda et lig!
Jeg håber bare, vi kan finde tilbage til atriummet.
Kom, jeg kan se lys! Jeg kan se havet.
Hvor er her smukt. Robert, vent. Jane, Anthea...
Hvor er her smukt. Hvor er vi?
Hvad blev der af regnen?
Cyril, kom og se.
Vi er i ukendt land, så vi må være på vagt. Ingen gør noget...
Prøv, om du kan fange mig!
...dumt.
Det er utroligt!
Fantastisk!
Du har spist for mange vindruer. Det var ikke mig. Det var den.
Hjælp mig med at løfte den.
Lad os løfte den fri.
Det ligner et gammelt skildpaddeskjold.
Det trækker vejret. Den er levende!
Jeg ved altså ikke... Kom nu.
Måske er den farlig.
Jeg tror, den sover.
Det er nok ikke så smart at vække den.
Den sagde noget! Uhyggeligt.
En, to, tre!
Den sagde noget igen. Hvad sagde den?
Det lød som "skrub af". Vil du have næsen bidt af?
Måske er det en talende kæmpekrabbe.
Se, en hummer!
Efter den!
Den løber hen ad stranden! Robert, kom her!
Hold jer væk! Lad den være. Måske er den farlig.
Den har garanteret enorme hugtænder og giftigt spyt.
"Den"?
Vil det sige, at I ikke aner, hvad en sammiat er?
Hvad er du?
Jeg er en sammiat krustacia dekapodlium ønskosaurus.
Er du med? Nej.
Jeg er en sandtrold.
Jeg troede, trolde åd små børn og havde vorter og hugtænder.
Hvad er det for bøger, du læser?
Jeg vil kalde dig Sandy, fordi vi fandt dig i sandet.
Du er vel nok morsom. Har dine forældre prøvet at koge dig?
Kom, vi går.
Var det kogebemærkningen, du ikke kunne lide?
Den kan børn ikke lide. Smut så med jer.
Er I klar over, at trolde kan opfylde ønsker?
Jeg skal nok opfylde jeres ønsker, men jeg stiller visse krav.
Jeg vil såmænd bare have en privat salon
med nedsænket badekar og rindende vand.
Og en tandbørste af guld. Altså ikke børsterne, kun skaftet.
Guldbørster gør ondt i gummerne. Det har jeg prøvet.
Og hvidt sand fra Bahama øerne på gulvet. Og en badehætte.
Vi har desværre ikke et palads eller nogen af de andre ting.
Vi bor i et lille rækkehus i London. Vi er jo bare børn.
Ønsk jer bare noget alligevel. Vent lidt.
Når man er begyndt på et ønske, kan man ikke trække i land.
Nu siger vi farvel til den lille mand og går tilbage.
Vi skal igennem onkel Alberts liste. Så skal vi gøre rent i en evighed.
Jeg har det!
Sandtrold... Er I her endnu?
Vi ønsker os, at alle pligterne på listen skal ordnes med magi.
Okay. I vil altså have mig til at give jer flere hænder?
Nej!
Nu begynder vi.
Var det det? Ja. Flot, ikke?
Skynd jer. Vi må se, om det har virket.
Anthea? Hvordan er du kommet herind så hurtigt?
Anthea? Ja.
I to gætter aldrig, hvad der er inde på vores...
Jeg kan slet ikke fatte det.
Kom så.
Er I klar over, hvad det her betyder? Vi behøver aldrig mere at knokle.
Jane?
Ægte ønsker. Vores ønske gik i opfyldelse. Det burde ikke kunne ske.
Hun har ret. Det her er stort.
Det er enormt, umådeligt, monumentalt, kolossalt, gigantastisk.
Er det overhovedet et ord? Ja, nu er det.
Det her er til dit eget bedste. Stop! Horace kommer.
Du må distrahere ham. Skynd dig!
Dit ækle lille barn. Skulle du ikke gøre rent på mit værelse?
Vi to bør lære hinanden at kende. Nej, vi bør ikke.
Sådan havde jeg det også engang, men nu er vi her jo. Jeg lægger ud.
Vidunderligt.
Lige, hvad der manglede. En rundtur i en mørk, ulækker kælder.
Jeg har min monstersamling hernede.
Hvad er det for en lyd? Jeg ved det ikke.
Kom ikke for tæt på. Du bliver flået i småstykker.
Af en død søstjerne med et løg på?
Den hedder Megastarium, og den er et monster. Det er alt sammen monstre.
Uh, hvor blev jeg bange.
Åh nej, det er mig!
Hvis onkel Albert hører dem, er vi på den.
Vent her. Jeg prøver at aflede hans opmærksomhed.
Jeg håbede, du kunne lære mig om alt sådan noget monster...
Monstervidenskab? Du kan godt glæde dig.
Hvem vover at komme anstigende i dragens hule?
Det er mig, Cyril. Cyril?
Populært navn. Hver og hver anden dreng, jeg møder, hedder Sirup. Cyril!
Jeg kommer for at se, hvad du skriver.
Jeg er vild med regnestykker. Jo sværere, jo bedre.
Prægtigt! Kom ind.
Nu skal matematikken blive din herre.
Jeg vil give dig det sværeste regnestykke, du i dit liv har set.
Spændende, hvad? Det må ligge her et sted.
Jeg ved, hvordan du har det. Det er vidunderligt, ikke sandt?
Du skal ikke forhaste dig.
Nyd regnestykket. Lad det overrisle dig.
Og når du har vundet dets tillid, er det dit for evigt.
Er du den rigtige Anthea? Ja. Det tror jeg da.
Hyl? Skrigeri?
Negle, der kradser ned ad tavlen?
Dragen er vågnet!
Hvem der end laver den larm... Det her får konsekvenser.
Tænk nu, Cyril. Dit drog.
Vi må tage højde for cosinus, så de 86 er fuldstændigt irrelevante.
3.465.222!
Gentag det lige. 3.465.222.
Et af primtallene i Von Zeeman tabellen!
Bravo, min kære Cyril. Det er min yndlingstabel,
selvom Flugelstadt talrækken er tæt på.
Flugelstadt var bindegal. Havde knald i låget og rotter på loftet.
Lige et øjeblik. Hvad er det?
Nej, du må ikke fortælle mig det.
En Æggosaurus. Nej, Tyrannosaurus.
Kom så. Hvis vi går i gang nu, kan vi måske være færdige inden på tirsdag.
Se lige det rod. Hvordan skal vi betale for skaderne?
Så slemt er det da heller ikke. Det er jo bare nogle tallerkener.
Og uret der. Og den her vase.
Hvad kan sådan en Ming vase koste?
Vi behøver ikke købe noget. Vi kan ønske os at få alting repareret.
Jamen dog. Sikke et hyr og postyr, vi har haft i dag.
Det var ikke os. Det var sandtrolden.
Sandtrolden?
Hun sagde ikke "sandtrolden". Hun sagde...
Sanglegen! Vi legede "en elefant kom marcherende", og Cyril var elefanten.
Sanglegen, selvfølgelig. Okay, hvis I bare gør som jeg,
kan vi råde bod på det her rod på stående fod.
Kære mor. Hvis du får onkel Alberts brev for det her,
så siger Robert, at skadesomkostninger er uundgåelige.
Vi har kun været her i to uger, men har allerede fundet en strand.
Og så fandt vi en meget mærkværdig tingest.
Men nu er det sengetid, så jeg skriver ikke mere i aften.
Kærlig hilsen Jane.
PS: Hvis du kunne få et ønske opfyldt, hvad skulle det så være?
Bacon? Ja tak.
Supersauren var 60 meter høj. Det ved jeg godt.
Men vil du se et rigtigt monster... Hvad skulle det til for?
Blødkogt æg, Jane? Ja tak.
Hvad gik I to og lavede i går? Horace viste mig sit laboratorium.
Og hans monstersamling. Han har syltet dem i krukker og glas.
De fleste er åndssvage, men han har en dinosaurus i et æg.
Det er en hemmelighed. Nu skal du fortælle mig en af dine.
I går... Nej, Robert!
Slip mig!
Hvad er det, du laver?
Du skulle til at nævne Den.
Den er vores hemmelighed. Og Horace er så væmmelig.
Han er faktisk ikke så slem. Og han har et laboratorium.
Hvor han sylter monstre i glas. Hvad vil han ikke gøre med Den?
Det kan du have ret i. Aldrig nævne Den over for syltedrengen.
Hvad står I og hvisker om? Og hvad er "Den"?
"Den" er en gemmeleg. Du er Den!
Du tæller til 1.000. Vi gemmer os. Tæller man ikke normalt til 20?
Det er sådan et stort hus, og Jane og jeg er jo kun piger.
Okay.
1, 2, 3...
Tænk, jeg sagde, vi kun er piger. Hvor skal du hen?
Det lyder lidt som "håndfolden".
Glem det. Du så, hvor galt det gik med ønsket.
Se, en rigtig stivstikker, ligesom Cyril.
Du kan fornærme mig alt det, du vil. Det gemmer jeg til senere.
Jeg tager derhen, uanset om du tager med eller ej.
Håndfolden?
Sandtrolden!
Tænksomt ansigtsudtryk. Skidt nyt? Der er kommet brev fra forlaget.
Vurderet, evalueret, kasseret. Ligegyldigt, irrelevant.
De vil ændre i din bog.
"Svære hovedbrud for børn" er ikke fængende nok.
De foreslår en ny titel: "Det er sjovt at tælle med Herman Hane."
De erstatter dig med en hane. Det er jo latterligt.
Du må skrive ind og brokke dig. Så giv mig hønsegårdens adresse.
Nej, skriv til forlaget. Du kan ikke have en tællende hane i din bog.
Han kan jo ikke tælle uden fingre. Han kunne måske bruge vingerne.
Nej, så ville han kun nå til to. Men Noa havde jo kun to af hver slags.
Den syndflod må have været en streg i regningen.
Jeg kan lugte regn. Store forandringer står for døren.
Skriv lige under her.
Kommer du for at takke mig for ønsket i går?
De her er til dig. Spaghetti. Meget venligt af dig.
Det hul ser ikke behageligt ud. Vil du sidde ved siden af mig, ligesom Bølle?
Det er min kanin. Hedder din kanin Bølle?
Laver den da ballade? Din evne til at navngive ting er ikke meget værd.
Det gik ikke som forventet med vores ønske.
Klonerne forvandlede hallen til en swimmingpool.
Var der noget, der blev ødelagt? Masser.
Var der vaser, der blev slået i småstykker?
Og blev gulvet sat under vand og bøgerne gennemblødt?
Og brændte huset ned? Nej.
Brændte huset ikke ned? Så er I søreme sluppet billigt.
Ikke så hurtig, du. Du lod klonerne ødelægge huset.
Sådan er reglerne. Man ønsker noget, og det går forfærdeligt galt.
Og så lærer man en vigtig lektie.
Hvor er det ledt. Jeg har ikke brug for at lære noget.
Men alt bliver selvfølgelig normalt ved solnedgang.
Ønsker varer kun, så længe det er dagslys.
Hvorfor fortalte du os ikke det? I spurgte ikke.
Kan du reparere tingene? Ja.
Men de vil være ødelagt igen ved solnedgang.
Det, I kan lære af det...
Hvad synes du?
Meget flot. Især din brug af lys og skygge er meget effektiv.
Motivet er et væmmeligt monster.
Og da solen begynder at smelte ham, får han et chok, så håret rejser sig.
Det er jo mig.
Vi ønsker os penge til at få tingene lavet.
God ide. Men lad os nu ikke gå over gevind.
Lad os ønske os guld. Jeg ønsker os spandevis af guld!
Spandevis af guld.
398, 399, 400...
...999, 1.000.
Nu kommer jeg!
Vi skulle ikke gå over gevind. Åh, klap i.
Døren binder. Skub til, Cyril.
Spandevis af guld!
Hallo?
Det er Horace. Han må ikke se guldet.
Jeg kan hore jer!!
Kom frit frem!!
I kan ikke gemme jer i al evighed.
Jeg har fundet jer! Jeg vandt!
Ny omgang. Du er Den.
Lad nu være med at være dårlige tabere.
Der gælder nye regler. Vinderen får et forspring.
Det er rigtigt.
Så siger vi det.
Skynd jer nu lidt. Anthea, kom nu.
Cyril, vent på os.
Kom så, Lam.
Har du listen? Ja.
Når vi kommer ind til byen, går vi straks i antikvitetsforretningen.
Vi går ind og ud igen i en ruf.
Og vi lader os ikke distrahere af noget som helst. Forstået?
Tak.
Kom så. Vi er her for at købe vaser, ikke iskager.
Fem med det hele. Behold bare resten.
Hvor har et barn guld fra? Det må være falsk.
Det er det ikke. Vi ønskede os det.
Nej, vi gjorde ikke.
Han stiller vasen tilbage. Det er ellers den helt rigtige.
Han vil ikke tage imod guldet.
Ikke nu igen.
Far! Far!
Beklager, knægt.
Jeg troede... Du skal ikke være ked af det.
Vi trænger vist til at fylde i hovedet.
Men ismanden ville ikke tage imod vores penge.
Der må da være nogen, der vil have en bunke guld sådan uden videre.
PEASEMARSH ET NAVN DU KAN STOLE PÅ
Se lige den. Den er flot, hvad?
Cyril?
Han prøver at sige noget.
Det har noget med bilen at gøre. Det der er ikke nogen bil.
Det er en Portman Speedster 3000. Og ifølge Automobilbladet
er det den hurtigste masseproducerede motor i verden.
Hele otte hestekræfter. Hvorfor køber du den så ikke bare?
Ja, køb bilen! Køb den!
Hold så op.
Ikke gå på mit gulv. Jeg skal tale med min far. Flyt dig.
Det må være virkelig vigtigt, hvis du vil forstyrre ham i arbejdet.
Det er noget om børnene.
Hvilke børn? Mine fætre og kusiner.
Den her kan køre 130 i timen.
Kom væk, kom væk! Vi ville bare...
Må jeg bede om kammertonen. Vi vil gerne købe en automobil.
Den, der står dér. Så gerne.
Måske den herre kunne tænke sig en prøvetur i bemeldte automobil?
God ide. Der mangler bare et depositum.
I tilfælde af uheld. Vi kommer altid ud for uheld.
Er det her nok?
Ja.
Jeg anede ikke, Cyril kunne køre. Det kan han heller ikke.
Pas på til venstre!
Pas på nonnerne!
Stands bilen!
Tak for prøveturen. Vi tænker lige over det.
Stands! Det skal I få betalt... Goddag, hr. Peasemarsh.
Hr. Betjent. Det var godt, De kom.
Disse vandaler har smadret min automobil.
Den lømmel her kørte som... Et barn bag rattet?
Børn?
Knægten her svor, at han var 27. Han har kone og tre børn.
Jeg er kun 11! I og jeres guld.
I kommer og frister en ærlig automobilforhandler
med jeres stjålne guld.
Så er det nok. Børnene er i min varetægt.
Er De børnenes medskyldige? De kan næppe sno sig ud af den her knibe.
Det er væk... Kom så, hr. Peasemarsh.
De har sikkert en rigtig god forklaring på det her.
Jeg ville selv have været politimand...
Horace, jeg er lige midt i kapitel 12: "Glæden ved andengradsligninger."
Det er sandt! Børnene, guldmønten og atriummet!
Vil de blive idømt 20 års hårdt strafarbejde?
Fangerne er sluppet ud! Tilkald øvrigheden!
Besynderligt tidspunkt. Natlige aktiviteter. Forhutlede krudtugler.
Ram odør. Spøjs situation. Martha, en forklaring.
Vi gik bare tur med hunden. Ikke sandt, børnlille?
At løbe med koblet en efterårsmorgen. Frisk luft og logre med halen.
Vuffelivov! Man skal ikke skue hunden på...
Vi har ikke nogen hund. Brug din fantasi, Horace.
Guldmønterne! Vent lidt.
Horace!
Du er ved at blive en særling.
Kom, børnlille. Måske kan I narre min far.
Men jeg har beviser nok til at få jer sat i fængsel resten af jeres liv.
Sikke en dag, det har været. Den kunne have været værre.
Hvordan kunne den have været værre? Du laver konstant ballade.
Hvorfor er det altid mig? Det var da ikke svært at få dig ind bag rattet.
Hvorfor skal du være så irriterende?
Du er altså ikke voksen! Lad nu være med at skændes.
Det er mig, der har ansvaret. Men jeg behøver ikke høre på dig!
Du er ikke far.
Hallo? Jamen dog, jamen dog. Hvad skal alt det spektakel til for?
Sikke en masse triste miner.
Jeg har måske noget, der kan gøre jer glade igen. En lille smule trylleri.
Abra chihuahua!
Det er adresseret til os alle sammen.
Det er fars håndskrift. Luk det op, Cyril.
Midt i al forvirringen glemte jeg det helt.
"Mine kære børn. Jeg håber, at I er glade, sunde
og fulde af spilopper, og at I nyder jeres ophold på landet."
"Jane, jeg håber, du er glad for din violin."
"Selvom det er svært at lære nu, vil du få glæde af det en dag."
"Anthea, jeg har stor fornøjelse af den bog, du gemte i min kuffert."
"'Pelle Pingvin som pilot'. Alle de andre står i kø for at låne den."
"Robert, min Sopwith er ikke helt nem at styre, men den er meget flot."
"Jeg ville ønske, jeg kunne flyve hen og besøge jer snart."
"Og Cyril, det er svære tider, men jeg ved, jeg kan regne med dig."
"Hvad der end sker, må I være der for hinanden."
"Giv Lammet et stort kys fra mig."
"Jeg må se at få noget søvn, for jeg skal på morgenpatrulje."
"Jeg elsker jer meget højt."
"Far."
Læs det igen, Cyril.
Martha, en uventet gæst er ankommet.
En forfløjen herre. Det havde jeg ikke fået besked om.
Professor Herman Hane fra universitetet i Ægsford.
Jeg gik selv på Ægsford. Jeg husker ikke nogen Hane.
Forlaget foreslår at give alle, der køber bogen, en gratis bamse.
Gratis bamse? Horribelt koncept. Det går da aldrig godt.
En hane...
I dag er det en ny dag, en ny begyndelse.
Skal vi finde på et nyt ønske? Det kan du godt glemme.
Cyril og jeg har aftalt, at fra nu af lader vi sandtrolden være.
Men jeg har tegnet en ny tegning. Tænk på de ønsker, vi går glip af.
Ikke flere ønsker. Det er slut. Det må du love mig, Robert.
Okay, det lover jeg.
Hvad skal vi så lave? Blive venner med Horace.
Hvorfor? Han er så væmmelig.
Genialt!
Hvem dér?
Hej, Horace. Nå, er det jer?
Vi ville høre, om du ville lege. Så I kan lege gemmeleg og stikke af?
Det må du undskylde.
Hvad siger du? Vi kunne lave en madkurv og tage på stranden.
Jeg ville ønske, jeg kunne. Det ville jeg virkelig.
Men jeg kan ikke lide jer.
Vi vil bare være venner. Jeg har ikke brug for venner.
Men jeg har brug for forsøgskaniner til mine eksperimenter.
Læg det der. Prøv at få mig til det.
Horace, læg det.
Tror I, han er vores ven nu? Aner det ikke.
Jeg skal tvinge jeres hemmelighed ud af jer!
Hvad foregår der? Jeg leger bare med de andre.
Det glæder mig, Horace.
Denne vej!
Vi slap vist fra ham. Nå, så det tror du?
Fortæl mig jeres hemmelighed, ellers lukker jeg jer aldrig ud.
Vi er fanget. Det kan ikke være rigtigt.
Hvor mon Robert blev af?
Jeg skal bruge noget længere.
Jeg tror, jeg har noget. Hvad med den her?
Her. Fint.
Du godeste... Jeg har fået vinger!
De er helt hvide.
Den lille...
Han må have ønsket noget. Den dreng er fuldstændigt ustyrlig.
Se lige jer selv.
Cyril!
Du har gjort det igen. Hvad i alverden tænkte du på?
Jeg flyver til Frankrig, ned til far.
Han kan ikke flyve hen til os, men vi kan flyve hen til ham. Kom!
Nej, Robert!
Denne vej! Prøv, om I kan indhente mig!
Anthea, vent på mig!
Kom så, Jane.
Robert!
Det er helt utroligt.
Vi må indhente Robert.
Se der!
Der er en til! Den er jo enorm! Hvad gør vi?
Vi må væk, hurtigt! Hold jer væk!
Lad os komme videre.
Cyril, vent på mig! Vent!
Meget imod min egen natur har jeg besluttet at lukke jer ud.
Børnlille?
Hvor er I henne?
Har du set dine fætre og kusiner? Nej.
Den eneste rationelle konklusion er, at de er fløjet ud ad vinduet.
Vi kunne være blevet dræbt! Jeg vil besøge far.
Det er for farligt. Og for sent. Vi må tilbage. Nu!
Jeg styrter! Nej, du gør ikke. Hold farten!
Endelig. Kom ind, alle sammen. Værsgo, Robert. Værsgo.
Hvordan er det, I ser ud? I er møgbeskidte.
Jeg landede i onkel Alberts rosenbed. Nu bliver han rasende.
Kom her, børn.
Det skal nok gå alt sammen. Vi må håbe og tro på...
Mor!
Fik du vores brev? Ja, kære børn.
Der er noget galt. Det er om jeres far.
Er han her? Nej.
Hans fly styrtede ned bag fjendens linjer for flere dage siden.
Han er forsvundet. Nej. Det passer ikke.
Jeg lagde det jo lige her!
Det er væk! Hvad har du mistet?
Kompasset. Det lå i min skuffe. Det skal nok dukke op.
Du skal ikke være bekymret. Far har det godt.
Han er ikke forsvundet. Han må være på hemmelig mission bag fjendens linjer.
Det er i orden at være ked af det. Det er jeg ikke. Jeg må gå nu.
Vi må hjælpe far. Det ved jeg godt, du gerne vil.
Men vi må bare vente på at høre nyt. Jeg er sikker på...
Vente?! Robert, jeg...
Du må være her. Kom nu, sandtrold.
Hvorfor vækker du mig?
Jeg har mistet noget. Det har du vel. Noget værdifuldt.
Og jeg skal hjælpe med at finde det. Med et ønske.
Jeg ønsker... Stop! Du har fået dagens ønske.
Jeg gav jer vinger. Og det er altså ikke helt ligetil.
Du kunne godt være taknemmelig. Det er jeg.
Men jeg har brug for at få det her ønske opfyldt.
Så okay. Jeg opfylder dit ønske, men først ved daggry, ikke før.
Men hvad så? Ønsket forgår jo ved solnedgang.
Måske gør det her ønske ikke. Det ved du jo, de gør.
Hvorfor varer ønsker ikke ved? Magi forgår. Det er dens natur.
Den kan vise dig vejen, men det er dig, der træffer afgørelsen.
Som årene går, vil dine magiske øjeblikke blive færre og færre.
Og før du ved af det, vil du have glemt alt om dem.
Glemt alt det her. Glemt mig.
Og magien vil være forgået.
Jeg vil aldrig glemme det her.
Vi får se.
Gå så hjem i seng, og lad mig sove.
Du går ikke. Er du blevet til sten?
Tror du, han ser den samme stjernehimmel?
Ja, medmindre han er blevet ført væk til en anden galakse.
Og det er han næppe. Galakser er en hård nød at knække.
Gider du rykke dig lidt?
Hvad laver du? Flyt dig!
Det bliver hurtigere i morgen, hvis jeg sover her.
Nej. I morgen kommer med præcis samme hastighed, uanset hvor man er.
Godnat. Du kan lige vove på at snorke.
Vidunderligt.
Jeg håber, du sætter pris på det her.
Så er det morgen, sandtrold. Så må jeg ønske.
Sandtrold?
Sandtrold! Sandtrold!
Jeg vidste, det var dig!
Du kommer lige i rette tid til dissektionen.
Hvordan opdagede du sandtrolden? Jeg fulgte efter dig i går aftes.
Nu ved jeg, hvorfor jeg aldrig måtte komme i atriummet.
Er sandtrolden mon et skaldyr eller en lungefisk?
Slip Den fri.
Den skal opfylde mit ønske. Hvad snakker du om?
Jeg er en sandtrold! Navnet siger vist det hele.
Den kan tale. Så skulle du høre mig synge.
Bare en sikkerhedsforanstaltning.
Herman Hane...
Te? Ja tak.
Jeg forstyrrer vel ikke? Nej da.
Dette er min kollega, professor Herman Hane. Han har ph.d. I æ.g.
Ikke det hurtigste dyr i skoven.
Hvor mon ønskerne kommer fra? Fra en kirtel?
Eller måske et sted i hjernen?
Måske skulle jeg sprætte den op. Nej!
Nu kan jeg kende dig, Horace. Du er ikke som andre børn.
Du minder om en galning, der udfører eksperimenter i sin kælder.
Næ, det er jo dig. Tiden er inde.
Hvis du skærer Den op, kan Den ikke opfylde dit ønske.
Mener du, at jeg ikke bør udføre dissektionen?
God ide. Lad os stemme om det.
Alle, der stemmer for at undgå opskæring, siger hørt. Hørt!
Hvis du vil vide, hvor ønskerne kommer fra, så ønsk dig noget.
Hvad skulle der kunne gå galt? Godt tænkt.
Så kan vi studere ønsket under strengt videnskabelige forhold.
Men hvad skal jeg ønske mig?
Sikke en flot monstersamling. Og med dig er den komplet.
Næ nej. Selvom jeg er prægtig, mangler du stadig ét uhyre.
Flot æg. Tyrannosaurus, hvis jeg ikke tager fejl.
Bare ét lille ønske...
Kom nu, Horace. Du vil jo gerne. Okay.
Jeg ønsker mig, at ægget skal klækkes.
Møg!
Du stoler ikke på sandtrolden, men vi er nødt til at ønske for fars skyld.
Hvor har du været? Hos sandtrolden.
Men han er der ikke længere. Hvad snakker du om?
Du har besøgt Den, ikke? Du har forspildt ønsket.
Jeg gjorde det for fars skyld, men Horace fulgte efter mig.
Jeg var nødt til det, for du tænker slet ikke på far!
Selvfølgelig tænker jeg på far. Det gør vi alle sammen.
Men du skulle absolut ødelægge det hele som sædvanlig!
Lad ham være. Det er det, han helst vil have. Du har ødelagt det hele.
I må ikke gå.
Det er ikke for sent.
Det er det, jeg har forsøgt at sige. Den er nede i kælderen.
Værsgo, Horace. Jeg lovede dig en dinosaur...
...og nu får du, hvad du fortjener.
Dette er Gerald.
Han savler lidt, for han er kun to år.
Kom indenfor, børn.
Der er ingen fare. Han er kun interesseret i Horace.
Dette er et eksempel på, hvad vi i ønskebranchen kalder
"et dårligt ønske". Dårligere end de dårlige.
Sandtrold, få ønsket til at holde op.
Bare lad ham æde ham. Knægten er en lækkerbisken.
Han er færdig.
Hør, hvor han kan.
Hørte du den forfærdelige lyd? Det var sikkert mig. Luft i maven.
Jeg ved, hvad vi gør.
Musik mildner vilddyret. Jeg læste det i en af dine bøger.
Jeg tager det hele i mig igen. Hun spiller vidunderligt.
Jeg tager det i mig igen, at jeg tog det i mig igen.
Få hende til at holde op! Det tager livet af mig!
Nu blev jeg helt svimmel. Jeg hyperventilerer.
Gudskelov det er overstået.
Hvad er der i vejen med ham? Vi må have ham op til mor.
Jeg går op med ham. Anthea, du tager dig af ønsket.
Sandtrold! Er det dig, mor?
Kommer du og ordner mine negle? De skal bare files en smule.
Han er gået helt fra snøvsen. Vi må have ham tilbage til stranden.
Jeg ved, hvordan vi redder far. Et ønske er ikke nok. Stol på mig.
Efter det, du har udsat os for? Alle ønskerne har handlet om dig.
Det gør de ikke mere.
Okay. I tager ned på stranden. Jeg hjælper Horace op til mor.
Er det jer, der er de tre vise aber? Jeg er kaptajn Skohorn.
Vent.
Du har ret. Jeg har spildt ønskerne.
Du hjælper far, så hjælper jeg Horace. Sørg for at give far hans kompas.
Så han ved, hvor han kan finde os. Kom så, Horace.
Jeg har dig, sandtrold.
Du er min yndling, at du ved det.
Jeg har dig også. Du er også min yndling.
Og du er meget høj.
Bøvs mig lige en gang.
Forsigtig. Sådan.
Det var forfærdeligt.
Det var bedre. Der er nu intet som et hul i jorden.
Kan du opfylde vores ønske nu? Beklager.
Jeres gale fætter har brugt dagens ønske, så I må vente til i morgen.
Det er tilfældigvis min fødselsdag. Jeg bliver 22.
I morgen er det måske for sent. Er det rigtigt?
Måske har jeg noget her, der kan hjælpe.
Det her er en stor ønskebog. Den burde være til hjælp.
"Afpassede ønsker, afskyelige ønsker, afmystificerede ønsker..."
"Afbrudte ønsker." Det ser lovende ud.
Appendiks C, regulativ 7:
"Det er utilladeligt at genoprette fuld ønskeafgivende status,
såfremt alle implicerede parter er ved deres fulde fem."
Hvad betyder det?
At I ikke har fået en fuld dags ønske i kontraktlig forstand.
Derfor har I stadig mulighed for at få opfyldt et ønske i dag.
Tusind tak.
I må hellere skynde jer lidt.
Sandtrold...
Vi ønsker os, at vores far kommer sikkert hjem. Og ikke andet.
Hvis I er sikre på, at det er det, I vil have...
I holder hinanden i hænderne. Fin detalje.
Hvad er det? Dér!
Jeg tror, det er far!
Skynd jer!
Far!
Vi troede, du var forsvundet.
Hvad foregår der? Hvordan er jeg havnet her?
Sandtrolden opfyldte vores ønske. Har hun læst en af dine bøger?
Hvor er Robert?
Han er i chok, men han skal nok komme sig.
Hvad skete der?
Bare vent, til jeres mor hører om det her.
Hun ved ikke noget om det her sted.
Så kan vi overraske hende og Robert senere.
Der bliver ikke noget "senere".
Vi har ikke meget tid. Kun til solen går ned.
Gid det her ønske kunne vare ved. Far, du skal blive hos os.
Det er fra Robert.
Far!
Hvordan har han det? Martha sad hos ham hele natten.
Jeg ved ikke, hvad der er galt. Han mumler om monstre og sandtrolde.
Måske skulle du hvile dig lidt.
Vi skal nok passe på Horace.
Så lægger jeg mig lidt.
Mor, far har det godt. Det ved jeg.
Horace, kan du høre mig?
Horace!! Så er han vågen.
Drik det her. Hvad er det?
Medicin. Jeg har selv lavet den.
Lad hellere være, Jane. Vi må tale sammen.
Ja. Om dinosauren og ønsket og Den.
Det hele var virkeligt. Og det skal forblive en hemmelighed.
Omverdenen må have besked. Ingen behøver at få besked.
Vi kan skrive en fortrolig rapport, gemme den væk og nægte alt.
Vi kan også bare holde hemmeligheden for os selv.
Jeg har aldrig før haft en hemmelighed at dele med nogen.
Nu har du os.
Lad mig, min kære.
Velkendt ansigt. Hæderligt menneske.
Hr. Bialli. Slagter. Bager. Pølsemager.
Jeg har hørt om det. Stakkels børn. Her er lidt til at løfte humøret.
Det er meget venligt af Dem. En til hver.
Det skulle være sikkert at tage tilbage til London.
En flåde af zeppelinere vendte om. Piloten sagde, han så engle.
Så det er på tide, at vi tager hjem.
Er du derinde?
Sluk lyset! Er I ikke klar over, at der er krig?
Han har været ved frisøren.
Nå, er det jer igen.
Hvad laver han her? Undskyld, jeg ville skære dig op.
Pyt, det var morsomt. Du er tilgivet.
I vil vel have et ønske opfyldt? Nej, det vil vi ikke.
Ikke? Aldrig har jeg hørt noget så galt.
Bare et lillebitte ønske? Vi har besluttet at stoppe nu.
Det er nok det mest fornuftige, jeg har hørt i 8.311 år.
Vi skal rejse hjem. Hjem? Nu havde vi det lige så sjovt.
Jeg har lavet et fødselsdagskort til dig.
Hvor vidste du det fra? Du fortalte os det.
Jeg får sjældent kort nu om dage.
Når man er fyldt 6. 523, tæller man ikke længere.
Du ser da ung ud. Jeg drikker fugtighedscreme.
Ingen fødselsdag uden en gave. Brunt papir, skønt.
Den skal pakkes ud. Det vidste jeg godt.
Han hedder Brian. Han kan holde dig med selskab.
Og nu til det bedste. Hej, Brian.
Han er ikke noget sludrechatol.
Der er ild i dem. Du skal puste den ud.
Og ønske. Det er klart.
Det var den bedste fødselsdag, jeg nogensinde har haft.
Nu må vi gå.
Med undtagelse af dengang jeg fyldte 15 og fik en yakokse.
Jeg ville gerne hjælpe med at rydde op, men jeg har et dårligt ben.
Jeg vil savne dig, sandtrold. Jeg vil også savne dig.
I rejser da ikke for altid, vel? Alle sammen?
Tag med. Cyril og jeg vil fylde vores værelse med sand for din skyld.
Ville I gøre det for mig? Det er sødt af jer, men...
Jeg forstår det godt. Farvel, mit barn.
Sandtrold, da du pustede lysene ud, hvad ønskede du dig så?
Skulle jeg ønske? Det må være din spøg. Farvel.
Farvel, sandtrold.
Den vil ikke starte. Der er vand på karburatoren.
Eller en sandwich. Jeg fandt mistænkelige krummer.
Men bare rolig. Jeg har en bog et sted.
Jeg har selv skrevet den. Eller har jeg spist den? Sandwichen, altså.
Selvom jeg har fortæret mangen en bog i årenes løb. Det her hjælper ikke.
Skal vi så blive her? Jeg vil bare gerne hjem.
Jeres onkel skal nok ordne problemet. I mellemtiden
må I hellere stille jer bag noget brandsikkert.
Lad os lege en leg. Gemmeleg? Det har jeg øvet mig i.
Udmærket, Horace, så leger vi gemmeleg.
Jeg skal nok være Den. 1, 2, 3, 4,
5, 6, 7,
- 8, 9, 10, 11, -
- 12, 13, 14, 15, -
16, 17, 18, 19...
20.
Far.
Far!
Tak.
Kære sandtrold. Jeg har tænkt meget på det, du sagde til mig den aften.
At magien svinder, fordi folk glemmer den.
Du skal vide, at jeg ikke vil glemme den.
Hverken i morgen eller i næste måned eller til næste år.
Og en skønne dag, når jeg er blevet voksen og selv har fået børn,
vil jeg fortælle dem en historie. En fantastisk historie
om en uforglemmelig sommer, en hemmelig strand og ønsker
og guldmønter og magiske vinger og fem børn og sandtrolden.
Bare rolig, vi får dem at se igen.
I toeren, der får titlen: "Sandtrolden og fem børn!"
"Sandtrolden vender tilbage". Undertitel: "Nu med speedbåd".
Med lidt omjusteringer kan jeg bygge den her om til en speedbåd.
Det er min elektriske tandbørste.
Davs, Brian. Du ser bekendt ud. Har vi mødt hinanden før?
Kom bare indenfor. Sid ned, Brian.
Sæt dig ned, Brian. Du kan ikke bøjes på midten.
Kan du lide fisk? Om et par timer svømmer vi i fisk herinde.
Det her er så mit hus, og...
Brian, lad være med det der. Det er en film for børn.
Det her er så køkkenet. Jeg har tænkt mig at rive væggen her ned.
Og herinde har vi så dit værelse.
Ønskosauruskrus kan købes i forhallen i alle velassorterede biografer. Tak.
SLUT Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service 2005